Inspirerat av Walter O'Briens liv
Mitt namn är Walter O'Brien.
Jag har tidernas fjärde högsta IQ: 197.
Einstein hade 160.
När jag var elva hackade jag NASA-
- för att ha deras ritningar på sovrumsväggen.
Nu leder jag ett team med genier som eliminerar hot världen över.
Toby är beteendevetare. Sylvester, mänsklig miniräknare.
Happy, ett tekniskt underbarn.
Agent Cabe Gallo är vår rådgivare.
Och Paige? Ja, hon är inte som oss.
Hon är normal. Hon tolkar världen åt oss-
- och vi tolkar hennes geni till son åt henne.
Tillsammans är vi Scorpion.
- Vi borde gå österut. - Det där är väst.
- Vi borde i alla fall gå ditåt. - Jaså? Varför det?
Allt är ditt fel. Du ledde oss från stigen.
- Du ville se vattenfallet. - Jag trodde jag hittade.
Det hjälper ju nu.
En och en halv dag utan vatten, mat och mobil.
- Barnen är rädda. - Och ni gör det inte bättre.
Nu fortsätter vi och letar efter vägen.
Vi kommer att hitta ut. Jag lovar.
Santa Anas vindar.
Hon blåser lä och lovart.
Det där är seglarsnack.
Termerna relaterar till ens position i förhållande till vinden.
Seglarna har inte ensamrätt på det. Faktiskt-
- så ska jag visa dig hur det fungerar.
Lägg en insats.
Ner längs telefonledningarna, rätar ut i gatunivå-
- sedan över gatan och in genom fönstret.
Okej. Vinner jag, en middag. Annars tar jag din tvätt i en månad.
Det skulle du allt gilla, va? Pervo.
Jag är sugen på grekiskt. Eller Tex-Mex.
Vadet är ogiltigt på grund av lastbilen.
Du sade att det skulle flyga in genom fönstret.
Jag är spelexperten. Vi ska på dejt.
- Toppen, kaffet är klart. - Ja.
Perfekt. Tack, Walter.
Walter, har du en minut?
Ja.
- Åh, vad är det här? - Det är en utsträckt hand.
Drew kommer ju tillbaka från Portland snart.
Han kommer att vara dryg och självsäker.
Och vad vill alla sådana alfahanar ha?
Hejarklacksledaren.
Alltså Paige Dineen.
Varför angår Paiges privatliv mig?
Jag har samlat in data-
-kring dina beteendeförändringar.
Resultatet är ett vattentätt teorem som bevisar att du är kär i Paige.
Det är ju absurt.
Sade mannen som förlitar sig på vetenskapliga fakta.
När du ändå håller på, strunta i vaccinet idag.
Kan du låta mig förklara?
Minns du middagsbokningen...
- ...till Alla Hjärtans Dag? - Det blev ju aldrig någon middag.
Okej. Vad sägs om sprayen med lavendeldoft du har i ditt rum?
Den är till för att dölja stanken av musurin.
Äckligt. Och en lögn.
Paige älskar lavendel. Hennes handkräm stinker i hela vanen.
Slutligen... -
- kanel i kaffe
Kaffe Arabica. Varför tror du jag köper mitt kaffe på Kavelskis?
För att du har lagt kanel i kaffet här.
Det har antioxidanter och förbättrar hjärnkapaciteten.
Kanel är för tomtar. Du gör det för att hon gillar det.
Hon får specialbehandling.
Vilket bara kan betyda en sak.
- Hur gammal är du? - 13 månader äldre än du.
- Så visa de äldre respekt. - Vad är...?
Vad är grejen med att alla tjatar om mig och Paige hela tiden?
Det är på gränsen till maniskt.
Som beteendevetare-
- reagerar jag negativt på emotionell oärlighet.
Du är dessutom min vän.
Och jag gillar inte Drew.
Du slipper inte undan.
- Ja, Cabe? - Vi har ett brådskande fall.
Sex fotvandrare från en kyrka är vilse i Los Angeles skogsreservat.
De har varit borta i 36 timmar.
Santa Ana river upp för mycket på marken så ingen ser något.
Det försvårar eftersökningarna.
LAFD och Skogsvårdsstyrelsen behöver hjälp.
Din spårningsutrustning från Bagdad-
- kanske kunde komma till användning?
Vindarna har tilltagit sedan vi pratade. Det är ont om tid.
Det måste vara de saknades familjer.
Tillsammans med medlemmar från deras kyrka.
Mitt system använder en kamera med laserscanner-
- som tar avancerade markbilder, penetrerar trädskiktet-
- och hittar mönster i marken med stor exakthet.
- Våra grejer är bra. - Byggde du den bara på kul?
Vi kan väl säga att-
- jag modifierade ett gammalt system.
Det lokaliserar vandrarna och ger koordinater till räddningsteamet.
Vi behöver se vad ni fått fram hittills.
Udda användningsområde för Bagdad-mjukvaran.
- Hur tänkte du nu? - Sanningen är den -
- att jag tänker på Bagdad ganska mycket.
Det som hände mellan oss. Din teknologi...
- ...kan leda till något gott. - Walter, du måste se det här.
En av ungarna tweetade en bild innan de gav sig i väg.
Sedan dess har ingen sett dem.
- Det är allt vi behöver. - Hur så?
Ni undrar var de är. En specifik plats vid en specifik tidpunkt.
Men de rör sig hela tiden. Fotspåren finns kvar i timmar.
Och det trots vinden. Vi behöver bara följa spåren. Detaljer?
Okej. De här avtrycken är från barnens sneakers.
Två har rutmönster-
-en har kryssmönster.
Uppskattningsvis två pojkar storlek 42, en flicka storlek 38.
De vuxna bär vandrarkängor med standardmönster på sulan-
- och kvinnan har ett hack på utsidan av klacken.
- Scanna bilderna. - En av männen går först -
- och en sist. Biologiskt betingat försvarsbeteende.
De vet inte ens om att de gör det.
Kvinnan går förmodligen med den unga tjejen-
- en moderlig instinkt att skydda. Kroppsspråket på de här två-
-visar att de är kära i varandra.
- Kan du se det på en bild? - Jag kan se det på många sätt.
De andra faller naturligt in i formationen här och här.
Vi letar efter en sådan här formation av skoavtryck.
Djurspår, kvistar och annat sorterar vi bort.
Då borde vi hitta dem.
Var är vår arbetsyta?
Nej, nej, nej.
Walter, jag flyger inte i den där.
Helikoptrar har noll aerodynamik och glider inte vid motorhaveri.
Vi har inget val.
Det är en flygande låda med gräsklipparblad. Nej, tack.
Jag hoppas du är sugen på att hålla hand.
Sly, vi behöver dig.
Ingen kalkylerar snabbare än du.
Walter, jag hjälper gärna till men jag bordar inte en dödsfälla-
- designad av Leonardo da Vinci för 500 år sedan.
Stanna här, då.
Gnällspikar är ändå inte välkomna.
Det här är er pilot, Marcus Bronson.
Man behöver inte följa med. Men väl ombord-
-håller man fokus. Uppfattat?
Jag kan inte ha någon som flippar ur uppe i luften.
Vadå vår pilot? Följer du inte med?
Jag får inte plats. Jag stannar här med räddningsteamet.
När ni har koordinaterna går vi in. Här är en satellittelefon.
Den funkar där mobilerna inte gör det.
Håll hårt i den. Den är er livlina.
Hallå!
Repar du den får du betala.
Vilken solstråle.
- Är du okej? - Visst.
Okej, då kör vi.
Okej.
Vi vet att det finns många flygbolag-
- så tack för att ni valde Air Scorpion.
Snälla, prata inte i onödan.
Kräks han får ni städa upp.
Allt kommer att gå bra.
Bara titta på datorn och undvik att titta ner. Okej?
Enligt modellen gick de, med 94 procents säkerhet, västsydväst.
Så gira västerut här.
Jag får en träff.
Happy, ser du det här?
Japp. Spåren matchar våra vandrare.
Formationen är exakt som jag förutspådde.
Håll kursen så borde vi närma oss.
- Är allt okej? - Det blåser hårt. Det blir skakigt.
- Håll i er. - Cabe, hör du oss?
- Jag hör er, Walter. - Vi har hittat spår efter dem.
- Vi hittar dem inom några minuter. - Toppen, var är ni?
- Du, kapten Karisma. Var är vi? - Helvete!
Vindbyar. Håll i er.
Basen, det här är Eagle, hör ni oss?
- Vi hör er, vi hör er. - Hör ni oss? Hör ni oss?
- Vi har problem med... - Vinden bryter kommunikationen.
Walter, Walter, hör du mig?
- Vi kommer att dö! - Ingen ska dö.
Mayday, Base, det här är Eagle. Vi är i nöd.
Jag upprepar vi är i nöd!
- Vi är på väg mot träden! - Nej, nej, nej.
Styr bort från tallarna. Sikta där.
Järnträd, de är mjukare. Större chans att överleva.
Walter, 150 meter, 120 meter.
Lita på mig. Gör det nu.
- Herregud! - Herregud!
Vad i helvete gör du?
Ner med huvudet. Nu!
Håll i er. Nu kraschar vi!
Aj, min mage.
- Är alla okej? - Jag är okej.
- Check. - Vettskrämd, men vid liv.
- Okej. - Okej.
Okej.
Tänk på viktfördelningen. Bryts en gren så faller vi.
Är du okej chefen?
- Jag har mått bättre. - Hur illa är det?
Ljust blod, ytter vänster på låret, verkar ha prickat lårpulsådern.
Metallen stoppar flödet.
- Hur vet du det? - Annars hade du varit död.
Men såret kan djupna. Metallen får sitta kvar.
Gör ett tryckförband så rensar jag när vi når marken.
Du måste till sjukhus omedelbart.
Det låter bra, men vi sitter fast i ett träd.
Och radion är död.
De vet nog inte var vi kraschade.
Det kan jag lösa. Alla tar av sig bältena.
- Sly, räkna lite åt mig. - Baserat på trädets vinkel...
...och viktfördelningen uppskattad med hjälp av barycentrum-
- och den förmodat svaga draghållfastheten-
- hos järnträd knappt starkare än ett grässtrå...
- Fokusera. - Okej.
Vi måste förflytta vikten-
- strategiskt annars störtar vi alla mot marken.
Min gissning är Happy, sen jag sen Toby.
Marcus minskar vikten vid nosen-
- sedan Walter, och sist Paige. Eftersom viktpåverkan...
- ...är minst i kabinen. - Happy, sätt i gång.
Det går bra. Allt går bra.
När jag firar ner mig kommer den här att skaka.
Håll er bara lugna.
- Det här borde gå bra. - Borde? Fantastiskt.
Jag är nere!
Din tur, Sylvester!
Nu när jag tänker efter tror jag att jag räknade fel, Happy.
- Jag borde gå sist. - Nej, du räknade helt rätt.
Och du har inte mycket tid på dig. Kom igen nu.
- Det går bra, Sly. - Okej.
- Tänk glada tankar. - Okej.
Kom igen, du klarar det!
Nej, nej, nej.
Åh Gud. Herregud, herregud.
Jag kan inte längre. Jag kan inte längre.
Sätt ner fötterna.
Skynda er innan stödgrenarna knäcks.
- Din tur. - Jag skulle vara sist.
- Kom igen nu. - Nej, nej.
- Vi borde lyssna på Sylvester... - Nej, gå nu.
Kom igen.
Herregud.
Okej.
Det där är fel ordning. Det är fel ordning.
Du, Walt, nu får du skynda dig!
Walter, du har sekunder på dig tills helikoptern ramlar ner.
Stödgrenarna går av.
Walter!
Saker och ting verkar inte ha gått som planerat.
Vi ringer med satellittelefonen.
Cabe hämtar oss, vi omgrupperar.
Vi kanske inte får den kontakt vi önskar med just den här.
Jag måste strama åt förbandet. Det kommer att göra ont.
Du och jag definierar nog smärta lite olika.
Okej, här är vi.
Med träden här, finns det ingen chans för en helikopter att landa.
Enda evakueringspunkten är här. Fiddlers Basin, rakt österut.
- Det är däråt. - Hur vet du det?
Jag pekar mot solen och halverar vinkeln för att hitta söder.
- Hittar jag söder, hittar jag överallt. - Okej, vi kan inte kontakta Cabe.
Men vi får anta att han tänker som oss.
Och han vet att Fiddlers Basin är vår enda chans.
Så vi följer vandrarnas fotspår.
Vi hittar dem och sedan skickar vi ett räddningsteam...
- ...efter Sylvester och piloten. - Vänta.
Ska jag stanna med honom? Aldrig.
Du kan inte gå. Och Toby går med oss ifall någon är skadad.
Jag gillar det inte. Vi är djupt i skogen utan vatten, mat och radio.
Då är det bäst att ni fixar radion medan vi är borta.
Allt hade varit enklare om satellittelefonen varit intakt-
-men så är nu inte fallet.
Varför pekar du på mig?
Hade du hållit telefonen och inte mig hade vi inte haft problem.
Jag skyddade dig. Det var instinkt.
Det var idiotiskt. Du var en obältad 68-kilos projektil.
70 kilo, jag har tränat.
Kom igen nu. Solen går ner om 47 minuter.
Okej, så jag stannar här-
- mitt i skogen med den sura killen.
Sluta gnäll och fixa radion i stället.
Sätt fart!
Sir, vi ser helikopterstjärten genom grenverket.
Men vi ser inte om det finns överlevande.
- Visa mig topografin. - Ja, sir.
Om de överlevde, fortsätter de med uppdraget?
Det finns inget "om". Mitt gäng överlevde.
Här, Fiddlers Basin.
Enda evakueringspunkten. Där landar vi.
- Inte i den här vinden. - En transporthelikopter klarar det.
- Vi har ingen. - Då ringer jag Pendleton.
Jag lämnar inte mitt gäng där ute.
Hallå, fotvandrare. Vi ska rädda er.
Enligt avtrycken verkar en av dem stödja på höger fot-
- och släpa på den andra. Någon är skadad.
Storlek 38, men lätt tryck. Det är Caitlin, den minsta.
Om hon är skadad rör de sig långsamt. Vi hittar dem.
Förresten går de i exakt den formation du förutspådde.
Du hade helt rätt.
De flesta beteendemönster brukar stämma.
Till exempel det du gjorde för Paige i helikoptern.
Lät henne gå ner först? Utsatte dig själv för risk?
Paige fick ingen specialbehandling.
Du blev nästan platt som en pannkaka.
Du ignorerade Sylvesters uträkningar och vetenskapen...
- ...och lät henne gå först. - Kan vi fokusera nu?
- Absolut. - Okej.
- Kan jag få lite vatten? - Javisst.
Den förutbestämda ransonen. Samma som alla andra.
Vi är alla lika värda.
Tack.
Där satt den verkligen, chefen.
Du gillar henne absolut inte.
Killar, vi har problem.
Spåret tar slut här. Vandrarna korsade det här fältet.
De kan ha hamnat var som helst. Det blir omöjligt att hitta dem nu.
Vänta.
- Där borta. - Hur vet du det?
Det är oerhört vetenskapligt. Jag hörde dem.
Ungarna klarar inte att gå längre.
Om vi delar upp oss kanske oddsen att bli räddade förbättras?
Kanske, jag vet inte.
Jag vet inte vad vi ska göra.
Hej!
Ni verkar vara vilse.
Åh, tack gode Gud.
- Tack. - Okej.
Varför blir alltid han kramad? Jag står ju också här.
Är ni från Skogsvårdsstyrelsen?
- Staten. Vi ska hjälpa er hem. - Hur?
Vi tar er till en närbelägen plats där folk möter upp.
Okej. Toby, tittar du till tjejen med det skadade benet?
Låt mig ge dem lite vatten.
Okej, då går vi.
Vad är det här?
Jag samlar på stenar. De innehåller boracit.
De får stanna. Vi har långt att vandra.
Ingen extravikt.
Okej, en sten.
Okej, är vi redo?
Okej?
Okej, då går vi.
Toby.
Okej, du måste skala av sladdarna.
- Jag har inga verktyg. - Använd tänderna och naglarna.
Det här är otroligt osanitärt.
Osanitärt? Allvarligt?
Jag åt maskar i fem dagar på en övning i din ålder.
- Kul för dig. - Ja, toppen.
- Jag lärde mig att få jobbet gjort. - Hallå hör ni mig?
Hallå? Åh, Gud. Hörde du?
Prata inte med mig, prata med dem!
Hallå? Hör ni mig? Kom in, tack.
Hallå? Kom in, tack.
Kom igen, kom igen.
Förlåt.
Vadå?
Tänker du inte säga något? Jag sade förlåt.
Okej, jag fattar.
Jag fattar. Om jag bara hade haft munnen full med maskar-
-så hade jag gjort ett bättre jobb.
- Grabben, kolla. Kolla. - Åh, nej.
- Luktar det rök? - Det måste brinna någonstans.
Är det glödande kol?
Åh, det var nära.
- Walter? - Ja?
Åh, jisses.
- Snabba på, grabben. - Jag vet hur bränder sprider sig.
Elden omsluter oss snart. Då är vi rökta. Bokstavligen.
Okej, jag ska bara säkra ett bälte till. Så där.
Kan du ligga på rygg?
- Självklart. - Toppen.
Ta min arm, ta min arm. Okej?
Det är mycket mer blod nu. Är du okej?
Det är lugnt. Få mig bara härifrån.
Ta det lugnt. Knäpp fast dig själv.
- Är du säker på att det håller? - Det är bara fem kilometer.
Dina vänner tog kartan. Hittar du?
- Fotografiskt minne. - Självklart. Då kör vi.
Kom igen.
Mina ögon svider. Det är svårt att andas.
Okej, vänta.
Ta den här.
- Okej. - Håll den över mun och näsa.
- Varsågod. - Vad gör du?
Jag hjälper dig. Som i helikoptern. Jag försöker bara hjälpa.
Jag behöver ingen som tar hand om mig.
Du kysste mig.
Och nu när jag agerar på det blir du rädd och backar.
Jag är omringad av eld.
Vi har barn och oss själva att rädda. Knappast rätt tillfälle.
- Vad är det? - Titta själv.
Vad gör vi nu?
Det måste finnas en väg runt.
Det finns risk för att vi vandrar rakt in i elden.
- Väljer vi fel väg... - ...är vi döda.
Hur lång tid har vi på oss?
Ungefär tio minuter. Vi måste över.
Leta efter grenar starka nog att bära oss.
Vi kanske... Om vi binder ihop dem så kanske vi kan nå.
- Det låter som rena självmordet. - Stanna här är självmord.
Kom igen, börja leta.
- Walter, förlåt. Allt är mitt fel. - Du startade inte elden.
Jag ledde alla från stigen.
Jag ville bara hitta en plats att fria till Jenna på.
Och nu kommer hon...
- ...och alla att dö. - Vill du göra bot?
Hjälpa oss komma över ravinen.
- Okej? - Vad håller hon på med?
Har ni gungat rep någon gång?
Jag kan inte andas.
Det är röken. men du får hänga i, grabben.
Jag ser ett eldhav komma emot oss över kullen framför.
- Jag kommer inte undan den. - Det gör du visst!
Skärp till dig och rör på fläsket nu!
- Skrik inte åt mig. - Jag bränns ihjäl.
Så visa lite stake och kom igen nu!
Sluta!
Militärsnack och förolämpningar funkar inte på mig!
Det har de aldrig gjort!
Jag har kalkylerat situationen. Min hastighet, kullens vinkel-
- eldens framfart, torkan i undervegetationen.
En gasell skulle ha minuter, vi har sekunder.
Grabben.
Att göra ingenting är inget alternativ för oss nu.
Hör på nu.
Vi måste komma på ett sätt att röra oss snabbare än elden.
Förstår du?
Det kan vi inte, men det kanske inte behövs.
Okej, repet verkar sitta.
Men du har inte svingat dig över än.
Nej, trädet kan vara helt genomruttet.
En persons vikt kan knäcka det.
- Och man faller mot döden. - Japp.
Vi måste göra något. Elden närmar sig.
Såvida vi inte har en mänsklig försökskanin som kan...
Ja.
Det håller.
- Den närmar sig! Skynda! - Jag vet, jag vet.
- Kom igen! - Okej. Här.
- Är du säker på det här? - Ja, in med dig. Akta huvudet.
Vi kommer kokas levande.
Dörren är gjord av titan, en dålig värmeledare.
Jag hoppas du har rätt.
- Åh, Gud! - Ner! Ner! Akta!
Okej, okej. Vänta, vänta.
Var försiktig med ditt ben.
Okej.
Är du okej?
Nätt och jämnt.
Ditt ben förlorar för mycket blod. Jag måste dra åt förbandet.
Ta i så du spricker.
- Det där borde hålla ett tag. - Tack.
Jag måste säga att det var snabbtänkt.
Nu sätter vi fart.
Dörren har blivit böjd av hettan. Jag kan fixa det.
Här, använd den här.
Tack.
- Jag antar att din far var militär? - I allra högsta grad.
Ni kom inte så bra överens?
Nej min far kom från en värld där man dömdes-
- efter antal tacklingar i high school-
- eller hur många ölburkar man kunde krossa mot huvudet.
Samma värld som du kommer ifrån.
Okej, om några hundra meter-
- svänger vi höger, sen är det rakt på.
150 meter, fem procents vinkel.
- Okej, Toby? Kom nu. - Kom igen.
Vi måste ta oss till platsen.
Ransonera ut vatten så att alla får energi.
Du kan ta min ranson.
Nej du behöver den lika mycket. Tack ändå.
Walter, kom hit.
Platsen är runt kröken. Det här är enda vägen fram.
Diket skapar en brandkanal där eldarna möts.
- Vi måste springa! - Okej, kom.
Kom igen. Ni hörde henne.
Kom igen!
Skynda er, tunneln stängs!
Sätt fart, okej, okej.
Walter!
- Walter! - Jimmy, det är ingen fara!
- Det är lugnt. - Bränn inte ut dig nu.
För tidigt?
Elden kommer att ta över snart. Vi måste iväg.
Där borta. Kom.
Vänta.
Vi är fast.
Stanna, stanna.
Vi kommer ingen vart.
Okej, jag ska se vad jag kan göra.
Nej, nej, stanna. Bara stanna.
Jag är dödvikt. Du har inte en chans.
Vattnet är slut och du har kramp.
I den här farten kommer vi ingenstans.
- Jag lämnar dig inte här. - Det är inte upp till dig.
Diket fylls med rök.
Allt syre kommer att ta slut.
- Om jag lämnar dig här så dör du. - Vi dör båda om du stannar.
Vad gör du?
Jag räddar ditt liv, grabben. Spring!
Spring.
Vi närmar oss haveriplatsen.
Tänd lamporna.
Jag beklagar, agent.
Att komma undan den här elden-
-är i det närmaste en omöjlighet.
Ta oss till Fiddlers Basin.
Då flyger vi rakt in i elden.
Vi kommer inte att se något.
Jag ser inga kroppar vid vraket. Mitt gäng är överlevare.
Jag frågar inte igen. Flyg mig dit!
Vi tar oss inte dit.
- Vi kan inte vända. - Åh, Gud, vi är fast!
Vänta, vänta.
Lyssna.
En helikopter, det är Cabe!
- Hallå! - Han ser inget genom röken.
Ficklampor!
- Hallå! - Hallå!
Jag ser ingen.
- Gör du? - Inte än.
Eldhavet till vänster klipper av alla vägar till platsen.
Var de än är kan de inte ta sig dit.
Sir, soten förstör motorn.
Det finns ingen poäng i att vi alla dör.
Vi måste härifrån, sir.
Hallå!
Kom igen!
Pete, Pete, hennes hand. Ge mig ringen.
Förlovningsringen du skulle sätta på hennes hand.
Jag behöver diamanten. Ge mig den.
- Grattis, Toby. - Ja.
Vad håller du på med?
Vi måste skapa en signal.
Vilket element har vi mer än nog av här?
- Jag gissar eld. - Ja. Och tack vare Jimmy -
- har vi bor.
Elden brinner med över 4 000 grader.
- Bor smälter vid 3 700. - Är den försäkrad?
Bor har också en deoxiderande effekt på vitt guld-
-och i kombination bildar de-
-en grön rökpelare.
Kom igen. Kom igen.
Där!
- Där. En signal! - Var?
Där, den gröna röken. De lever. Vänd om.
Doppa dem i vatten och täck ansiktet.
- Den här är tom. - Det är min med.
- Vi tappar signalen. - Gud, nu är det över.
Happy, jag ber inte om ursäkt för vad jag gjorde.
Jag ville skydda dig, men du vet nog inte varför.
Och i så fall vill jag att mina sista ord ska betyda något.
Happy Quinn, jag älskar d...
- Perfekt timing. - Kom igen, kom igen!
Vi har en helikopter här intill!
- Var är Sylvester? - Är han inte med dig?
Han var på haveriplatsen.
Den är helt utbränd, Walter. Kom igen, nu åker vi.
Vi måste evakuera nu!
Vi måste vänta på Sylvester!
Elden är för nära!
- Vi måste lyfta! - Inte utan honom!
Jag känner Sylvester. Han tänker som oss.
Han kommer. Jag åker inte utan honom.
Vi kan leta efter honom uppifrån. Vi måste lyfta nu, sir!
Negativt, inte ett alternativ!
Där, där, där!
- Walter! - Sätt ner honom.
Det är okej, kompis.
Toby, han har förlorat massor med blod.
Okej, nu sticker vi.
De har fått grepp om elden. Den borde vara släckt till kvällen.
Vi har gått igenom mycket tillsammans-
-men det här tar nog priset.
- Du var orolig för oss. - Det kan man lugnt säga.
Jag är glad att alla mår bra.
Han börjar gilla oss.
Mjukis.
Hallå.
Hallå, vänta.
- Var försiktiga med honom. - Sylvester.
Allt kommer att bli bra.
Du är en riktig tuffing.
Jag hade varit stolt att kalla dig min son.
Ta hand om honom.
Det är bara en vanlig ring, men den borde duga.
Jag vet att det är hemskt, men...
Vill du spendera resten av ditt liv med mig?
- Hej. - Hej.
Det var rätt intensivt där ute.
Ja, stor brand.
Jag syftade inte på branden.
Folk säger dumma saker i stundens hetta.
Nej, jag menade det.
Jag valde att vara ärlig.
Och om du inte känner likadant så är det okej.
- Du är självsäker. - Tillräckligt för att slå vad.
- Vad är insatsen? - Om jag vinner -
- bjuder du mig på middag.
- Och om jag vinner. - Då är du min.
- Vad är det där? Ett av Tobys projekt.
Han har för lite att göra om han ritar serieteckningar.
- Vilken dag. - Löjligt, när man tänker efter.
En mans tro på kärlek-
-förstör en helikopter-
-400 hektar skog-
- och dödar nästan ett dussin människor.
Hjärtat vill ha det hjärtat vill ha.
Hjärtat är en muskel.
Inget annat.
Så talar någon som aldrig har varit kär.
Jag hoppas att det ändras en dag, kompis.
Sköt om dig, Walter.
Åh, den där kanelen är förfärlig!